Har du haft hovedrollen i et stykke eller sunget solo? Så kigger alle.
- Tag den. Måske går hun hen til dig. - Nej, hun overrasker os bare.
Alle venter på, at du skal optræde.
Hun går i børnehaven, og så bliver jeg knust.
Zola, kom hen til far. Kom.
- Du er bare så nuttet. Hvorfor? - Hun er perfekt.
Og du føler dig utrolig presset.
Før kaldte man operationsstuer for "anatomiske teatre".
De ligner stadig teatre.
Mange forbereder deres optræden. Man ordner kulisserne.
Der er kostumer...
Masker...
Rekvisitter.
Man skal øve på alt. Og der er en koreografi.
Alt er forberedelse til øjeblikket, hvor tæppet går op.
- Carnegie Hall nås kun på en måde. - Øv og øv, til det er perfekt.
Det er et langt og indviklet indgreb, så meget kan gå galt.
Så nu tager vi det igen. Teamledere, stil jer op.
Vi har givet familien alt, vi kan, og alle hospitalets ressourcer -
- så nu beder jeg om jeres ressourcer. Vær kloge, kvikke og koncentrerede.
Dr. Robbins har passet børnene, siden de blev født. I dag får de nyt liv.
Det, vi gør i dag, bliver afgørende for deres fremtid.
Så går vi i gang.
- Dr. Knox skulle være her. - Du er så varm...
- Du havde de siamesiske tvillinger. - Nej, dr. Knox har dem.
- Men vi skal ikke snakke nu. - Jo, vi skal.
Det er en tosset idé, og jeg nægter at tale om den.
Nej. Vi ville sove i én seng og få én elregning i stedet for to.
- Skal vi bo sammen for at spare el? - Ja, for miljøets skyld.
Jeg vil ikke flytte sammen med dig.
- Vi har været sammen i to uger. - Plus ni måneder før pausen.
Jeg vil ikke starte forfra.
- Fordi det skåner miljøet. - Og mit tv er bedre.
Indrøm det. Du vil leve sammen med mig og elske mig.
Jeg vil...
...arbejde med Knox igen.
- Flapperne er klar. - Det tager 18 timer. Hold pauser.
Drik og spis, men mød op mindst en halv time, før vi går i gang.
Først tjekker vi begges blodforsyning til tarmen.
- Vi frilægger tarmen, skærer... - Det er mig, der skærer.
- Jeg ser på nyrerne... - For at få en status.
- Det mente jeg. - Så sig det.
- Jeg tjekker nyrernes status. - Hun er anspændt.
- Har du ikke fri? - Det her ser jeg måske ikke igen.
- Vender du dem med Robbins? - Ja.
- Kan du virkelig det? - Ja.
Du glemte at kauterisere. Skal hun forbløde? Nej, vel?
Rolig. Hun hakker på alle, så de bliver usikre. Tag det ikke nært.
- Nej, nej. - Godt, for du får skylden.
Så havner det i dine papirer, og det ser skidt ud til eksamen.
- Nu vender vi dem. - Det er din tur, Karev.
- Er du klar? - Ja.
- Hvorfor er vendingen så vigtig? - Det bliver svært.
De har åbne sår, og de skal være intuberede, og tallene skal aflæses.
Og ingen drop eller slanger må vikle sig sammen i processen.
Det er som at skifte et bilbatteri, mens man kører på motorvejen.
Men det handler ikke om et bilbatteri, men om jeres børn.
- Undskyld den dårlige sammenligning. - Nej, det er det første, jeg forstår.
- Men hvis vendingen mislykkes... - Så er resten forbi.
Lægerne har planlagt og øvet det i ugevis. De kan det.
Karev, det går for hurtigt.
- "Er min ovenpå, bliver babyen blå." - Er det din husketeknik?
Brandis sår er blottede, og Andi har været uden ilt i et minut.
- Må vi prøve igen? - Nej, det når vi ikke. Vend igen.
Vi frilægger og deler den fælles spinalkanal.
- Du dræbte næsten begge dukker. - Jeg klarer det, hvis hun falder ned.
Meredith Grey. Kom straks med hen til operationsstue 2.
Nu vil jeg fortælle noget om mit privatliv.
Mit privatliv angår ikke dig, og det er trist at kende til dit.
Det piner mig, at du skal kende til mit, men det kan ikke undgås.
Vi skal operere med dr. Warren. Han og jeg er et par.
- Det ved alle. - Spil nu med.
Du og dr. Warren? Vildt.
Han vil tale om private ting, men det ønsker jeg ikke.
Så jeg underviser dig intensivt, og du spørger om en masse.
Hvis han siger noget, så bliver du straks forvirret...
- Og beder om hjælp. - Vent.
Fjernede du mig fra et unikt indgreb for at få hjælp med din kæreste?
Ikke det sprog, tak.
- Spinalkanalen er delt. - Jeg skal hen til Teddy.
- Du har brug for en pause fra det. - Jeg må gå.
- Nu deler jeg dem helt. - Hvad med komplikationer?
- Hvis rygmarven er deform? - Det ser vi på, hvis det sker.
- Men hvis behovet er der? - Dr. Robbins...
- Nej, vi har jo ikke øvet på... - Stop nu. Vi øver ikke mere.
Vi har øvet os her, i badet og på vej til arbejde.
Vi er klar. Vi ved, hvad vi skal gøre. Nu skal vi bare gøre det.
Mine damer og herrer, det er Andi og Brandi Edwards.
Nu skal vi give dem et nyt liv.
Så er det showtime.
- Er du med, Avery? - Ja.
- Hvem kommer først? - Ingen konkurrerer.
- Hyggede du dig med Meredith i går? - Ja da.
- Er det nok? - Ja, jeg går fra midterlinjen.
- Kunne Meredith lide Julia? - Ja.
- Zola kunne også lide Julia. - Alle kan lide Julia.
- Marker, hvis I kan lide Julia! - Jeg går ud til forældrene.
- Hunt, de konkurrerer. - Nej.
- Vi har øvet i månedsvis, men de... - Led nu dit team, Robbins.
- Klar! - Jeg vandt. Din tur, mener jeg.
- Hen til cafeteriaet. - Så overtager almenkirurgerne.
- Er der nok kompresser? - Flere kan ikke skade.
- Hvordan har Zola det? - Fint. Hun kan snart gå.
- Er hun i børnehave nedenunder? - Ja. Hun trives.
- Dejligt, at hele familien er her. - Ja.
Du og dr. Shepherd elsker hinanden, og I ses både her og derhjemme.
- Er det milten, dr. Bailey? - Ja, det er milten.
- Skal vi fjerne det hele? - Ja, præcis.
- Hvor mange ligaturer kræver det? - Måske to eller tre.
- Rækker to ikke, så bliver det tre. - Det her slår tvillingeoperationen.
- Det enkle er det smukke. - Det smukke findes i hverdagen...
- Hvordan syr man nu et blodkar? - Bare rolig.
- Der findes ingen dumme spørgsmål. - Er du sikker?
- Dr. Altman. - Dr. Yang.
- Skal jeg gå, så hun kan...? - Nej.
Men du tilkaldte hende. Og jeg kan sagtens...
Gå ikke, Kepner. Yang. Tag det fra starten.
Tallene var gode efter drop og blod. Bronkoskopet var sat, da jeg kom.
- Så brugte jeg kuldioxidlaser. - Tag det skridt for skridt.
Jeg så straks tumoren. Jeg fjernede 80 procent, før blødningen begyndte.
Blodpropper gjorde det svært at se, så jeg brugte en børste.
- Men Henry blødte så kraftigt... - Sug, Kepner.
Kepner, sug!
- Yang. - Han blødte kraftigt, så intet hjalp.
Iltmætningen faldt til 88 procent. Der var blod i slangen.
Så greb dr. Webber ind. Vi åbnede brystet for at se, hvor det blødte.
Henry fik bradykardi, så vi gav atropin.
Tumoren havde ødelagt lungearterien. Han fik hjertestop.
Vi udførte ACLS, og der opstod bradykardi.
Vi gav høj dosis adrenalin, hjertestop igen. Vi gav mere massage.
Vi fortsatte sådan, til dr. Webber og jeg var enige om -
- at blodtabet var for stort til at få hjertet i gang.
Vi erklærede ham død kl. 20.52.
Tag det igen.
Da jeg kom, var Henrys tal pæne. Han havde fået drop og blod.
Bronkoskopet var sat. Jeg lavede en laserendoskopi.
Hun var så tryg i sit arbejde med manden -
- at hun manipulerede med forsøget og skadede deres karrierer.
Jeg vil gerne dele det gastrokoliske ligament, men hvordan...?
Regn det ud. Jeg mener bare, at det er godt at have grænser.
- Så man slipper for dr. Greys skæbne. - Men jeg er lykkelig.
- Stille, dit liv er uinteressant. - Dr. Grey.
- Hvem ser du sidst om aftenen? - Nu kan jeg se bugspytkirtlen.
Svar nu. Hvem ser du, lige inden du skal sove om aftenen?
- Derek Shepherd. - Det må være dejligt.
- Silkesutur 0. - Gudskelov.
De separerer tarmen nu og tjekker blodtilførslen.
- Har de vendt dem? - Det er næste skridt.
Jeg må lidt ud. Er der en bar i nærheden?
Ja, på den anden side af gaden.
Han er ikke dranker, hvis du tror det. Han har et godt job med fryns.
- Men Gretchen... - Jeg ved, hvad du tror. Det gør alle.
At børnene var et uheld, og nu kan vi ikke passe dem.
Alle tænker på, hvornår vi skilles, eller hvis mor der får børnene.
Men de tager fejl. Vi elsker hinanden og ville have børnene.
Vi vil gøre alt for, at de skal få det godt.
Som at tage imod velgørenhed fra hospitalet.
- Med fordømmende læger og det hele. - Jeg dømte dig ikke.
Jeg tænkte, at du er heldig, fordi du har en, du elsker.
- Andis tarm er den sundeste. - Får hun den hele?
Nej, så får Brandi stomi.
- De bør nok dele, så... - Nej. Tjek nyrens blodtilførsel.
Vi vender snart, og jeg vil ikke have det som til øvelsen i morges.
Jeg vil bare sige, at jeg er nervøs.
Jeg har klaret vendingen fint. Men i dag mistror Robbins alle.
- Kom til sagen, Karev. - Jeg vil ikke spolere det.
- Vil du ikke samarbejde med hende? - Hun gør alle utilpas.
- Hvem vil tage Karevs plads? - Nej, det mente jeg ikke.
Jeg kan overtage.
- Klarer du det? - Tag droppet fra.
Narkoselægen tager endotrakealtuben. Teknikerne holder skærmene.
- "Med min ovenpå..." - Stop.
- Hvorfor vender du ikke? - Webber tog min plads.
- Men du har jo øvet det i to uger. - Sig det til ham.
Jeg sagde til forældrene, at du har øvet og kan det perfekt.
En, to, tre!
Forsigtig...
Bare han taber hende. Så må han tåle, at hun sidder i kørestol.
- Jeg er bare sur på Webber. - Du er syg.
Så er vi klar.
Godt. Sådan... det er flot.
Han fik hjertestop igen, og vi indså, at blodtabet var for stort.
Så vi erklærede ham død kl. 20.52.
- Fortæl om tumoren. - Tumoren havde ødelagt lungearterien.
Godt.
- Hvordan ved du det? - Hvad?
Hvordan ved du, at tumoren havde ødelagt lungearterien?
- Der var hul i arterien. - Så du arterien?
- Jeg mærkede den. - Mærkede du og gættede?
Jeg gættede ikke. Jeg bedømte den ved at mærke efter med fingrene.
- Den bagerste arterie. Det ved jeg. - Men hvordan? Du så den ikke.
Jeg mærkede fra forgreningen og frem til lungearterien.
Kepner. Tag nogle lymfeknuder ud til biopsi, og afslut det.
Jeg erklærede ham ikke død uden at være sikker.
Tag det fra begyndelsen, Yang.
Tallene var fine efter drop. Han var bedøvet, og bronkoskopet var sat.
Så jeg udførte endoskopien med kuldioxidlaser.
Dr. Bailey. Må jeg holde pause inden næste patient?
- Han kommer jo om en halv time. - Det når jeg.
Du vil prøve at købe en sandwich. Om 40 minutter klager du over køen.
Han er jo sød. Du klarer dig uden mig i en halv time.
Det hjælper ikke at gemme sig.
Vi har det så godt sammen. Hvorfor har du så travlt?
- Det sætter alting på spil. - Vi er ikke unge længere.
Jeg lever nu. Ikke om ti år eller om fem år eller om 14 måneder. Men nu.
Jeg vil leve med dig. Hver morgen, hver aften.
Hvis du tvivler, passer vi måske ikke sammen.
- Efter to uger kan jeg ikke... - Det er vist svar nok.
Der er gået to uger!
Undskyld.
Godt... se på hendes ansigt.
- Se på ansigtet. - Ja. ja. Hun er meget nuttet.
Bailey har ævlet om, at jeg har et trist liv, men se på hende.
Der står far og opererer rygmarvsbrok.
- Han er et fjols. - Tal ordentligt.
Han er så sexet trist og uddeler visdom fra sin lange kirurgkarriere.
Men Yoda dernede... han er den værste. Han er farlig og ond.
- Teddy er ond. - Det skal nok gå.
Nej, det er fælt.
- Det er også fælt, at ens mand dør. - Nej, du ved ingenting.
- Teddy gør alting til et lighus. - Altmans mand døde jo på Yangs bord.
- Hold nu mund. Jeg klarer det. - Men to uger af det gør dig vel træt.
Ikke mere træt end i går eller nogen anden dag. Jeg kan tage det.
- Pokkers, en dermoidcyste. - Ja, og der er meget arvæv.
- Men du skal fjerne den. - Ja, det ved vi. Tak.
Måske kan jeg gå ind herfra, men der kan opstå en læk.
- Så kan der opstå meningitis. - Dr. Robbins, vi klarer det.
Vi kan strække nerveroden.
- Så kan Brandi blive lam. - Ja, hun kan blive lam.
Det ved vi bedre end nogen andre. Derfor træffer vi valget.
- Ikke dig, men os. Er det i orden? - Men sørg for at...
- Ja, det er fint. - Nu skal alle herinde være stille.
Jeg var i butikken.
Nu bliver de jo til to, så de skal have forskelligt tøj.
Så Brandi kan være punker først. Så bytter vi og ser, hvem det klæder.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Nu skal de til at dele pigerne.
Og det er jo... cool.
Nu lægger vi det sidste snit.
- Nu er de helt separerede. - Nej, vi bør først tjekke motorikken.
Først tager vi 2 mA på Andi.
- Godt. - Så er det Brandis tur.
Øg den til 3 mA.
Kom nu, Brandi... Bevæg dig. Vis noget.
Øg den til 4 mA.
Flot indsats, folkens. En ting ad gangen, præcis som vi øvede.
Jeg tæller: En, to, tre. Forsigtig. Fint.
Der er lang vej igen. Jeg kigger forbi senere.
- Hvordan går det, Sloan? - Der er mange kar her.
Den dækker defekten perfekt. Jeg gjorde det. Hvad med Avery?
- Den burde være færdig nu. - Jeg er ikke engang begyndt.
- Sig til, når du er færdig. - Hendes nyre er nekrotisk.
- Ventrikelflimmer! - 30 ml kalcium. Hun har nyresvigt.
Jeg ved ikke, hvad der skete, men den kan ikke reddes.
Ingen urin under hele indgrebet.
- Hvad skete der? - Der kan opstå komplikationer.
Vi ville ikke operere dem. Det var jer læger, der overtalte os.
- I lovede, at I kunne det her. - Hvad mener du?
Hun siger, at vores helt raske datter havde tre nyrer i morges.
Men nu har hun en, der ikke virker.
Så faktisk har hun slet ingen nyre.
Kan de gøre noget ved det? Klarer Brandi det?
Det ved vi ikke endnu. Vi må bare vente.
Mand, 17 år. Flere skudsår i brystet. Det haster.
- Opererer du, dr. Yang? - Nej.
Jeg tæller: En, to, tre.
Kom, Kepner.
- Yang. - Pæne tal efter væske og blod.
Bronkoskopet var sat, da jeg kom, så jeg udførte laserendoskopien.
- Hvordan var frokosten, dr. Grey? - Fin. Ingen kø.
Jeg fik spist en sandwich, set min datter og min mand -
- og den unikke operation ved siden af og nåede herhen for at arbejde.
- Dit liv virker komplet, dr. Grey. - Nemlig.
Hold nu mund med den frokost. Ikke flere perforationer. Vi lukker.
Vi bør fejre det med en drink, men du har ikke tid til sjove ting.
E det kriminelt, at jeg vil koncentrere mig på arbejdet?
Hvis det er, så undskylder jeg. Jeg fokuserer som en laserstråle.
Derfor begår jeg ikke fejl, og derfor overlever mine patienter.
- Derfor sjusker jeg ikke... - Der mangler en serviet.
Og jeg er ikke usystematisk som mange kolleger eller studerende.
Da du og sludrechatollet talte om frokosten, var jeg fokuseret.
- Dr. Bailey. - Der mangler en serviet.
- Tæl dem igen. - Det har vi gjort.
- Vi har ledt alle steder undtagen... - Undtagen hvor?
Undtagen i patienten.
- Er der propper eller adhæsioner? - Nej, men nyren er død.
- Måske et transplantat? - En ny nyre.
Vi har en perfekt donor her.
Vi behøver ikke immunhæmmere, for de er enæggede tvillinger.
Godt, Karev. Det var din idé. Kom i gang.
Forældrene vil se hende først.
- Hun ser helt underlig ud. - Hvor er hendes søster?
- Jeg vil også se hende. - Brandi kommer sig. Det gør de begge.
- Vi skal operere Andi igen. - Hvorfor?
Vi vil give Brandi en ny nyre. Hendes egen svigtede.
Nej, lad være. De må ikke begge to dø.
- Hvornår er du færdig? - Snart.
- Kan du skynde dig lidt? - Der er den.
Så åbn dog døren!
- Nyren ser rask ud. - Gå ud og vask dig.
Tallene var fine efter droppet. Bronkoskopet var sat, da jeg kom ind -
- så jeg udførte en laserendoskopi. Jeg kunne nærmest straks se tumoren.
- Fortæl om tumoren. - Den havde ødelagt lungearterien.
- Hvordan ved du det? - Jeg mærkede et hul i den.
- Var det virkelig i lungearterien? - Ja. Jeg ved, hvad jeg mærkede.
- Mærkede du med hånden? - Ja.
- Er du 100 procent sikker? - Hun sagde, at hun var sikker.
Nu er det nok. Du kan ikke fortsætte sådan. Du kan ikke...
Han gik bort. Det gør mig ondt, men han er gået bort.
Og du kan ikke gøre ham levende igen, så stop nu.
Er alt vel, dr. Kepner? Eller vil du have en pause og falde lidt ned?
Nej, jeg... nej.
Godt.
Jeg er 100 procent sikker.
- Godt. - Henry fik hjertestop og fik massage.
Han fik bradykardi. Vi gav en høj dosis adrenalin. Hjertestop igen.
Vi gjorde alt, til vi indså, det ikke hjalp. Han døde kl. 20.52.
Du må være tosset på mig, Karev. Jeg udnyttede dig.
Jeg ville operere og ledte efter det svageste led, og det var dig.
Det gør ikke noget. Næste gang ved jeg det.
Det gør det da. Det var dit øjeblik, og jeg stjal det fra dig.
Det, jeg gjorde i dag, var tragisk og sølle.
Jeg er bare gammel og bange.
Man kommer til et punkt i sin karriere, i sit liv...
...hvor man indser, at der er flere "i går" end "i morgen".
Det er svært at acceptere for en mand.
Når man får chancen for at være med til den slags -
- så kæmper man som en tiger.
Bare for at være med lidt endnu.
- Du skal ikke være urolig. - Skal jeg ikke?
Om et år eller om to år, hvis jeg er heldig -
- får jeg et kontor i den del af hospitalet, som er øde.
Jeg kommer med i en meningsløs komite -
- der finder på regler, som alle ignorerer.
Jeg tager nogle blindtarme af og til, så jeg beholder kirurgtitlen.
Når man når en vis alder, er det sådan.
Sådan er det bare.
Jeg kan ikke komme på noget mere ydmygende.
Kan du det?
Nej.
- Vil du være med til nyreoperationen? - Der skal kun bruges en.
- Ja, vær med. - Mener du det?
Gå, inden jeg skifter mening.
Jeg ved ikke...
Tak, Karev.
36, 37, 38...
- Og 39. Nej. Alle billeder er her. - Led videre!
- Vi må stoppe. Tiden er gået. - Vil du have det med på dit cv?
- Glo ikke bare. Se under leveren. - Den ligger ikke der.
- Hvad sagde du? - Den er ikke inde i patienten.
Jeg har lært dig grundprincipperne. Når man ikke kan løse noget -
- så tjekker man alt igen. Vi giver ikke op, når nogens liv er på spil.
Dr. Bailey. Servietten sidder fast under din ene sko.
Fokuseret, som en laserstråle...
- Hvorfor er der ingen urin? - Drænet er vel i stykker.
Hvorfor overtog du for Karev?
Jeg fik narret operationen fra Karev.
- Hvad sagde du? - To gange på samme dag.
Det var altså som at stjæle slik fra et barn.
Nej, det var faktisk nemmere end at stjæle fra et barn.
Børn gør da lidt modstand.
- Jeg fjerner klemmen. Her er urinen. - Nyren fungerer.
Webber greb ind. Vi prøvede at stoppe blodet og se, hvor det kom fra.
Han fik bradykardi, så vi gav atropin.
- Men blodtabet var så stort... - Fordi lungearterien var ødelagt.
Han fik hjertestop. I gav adrenalin, han fik bradykardi.
- Vi gav en høj dosis adrenalin. - Og han fik hjertestop igen.
Ja.
Så var du og dr. Webber enige om, at han havde mistet så meget blod -
- at hele cirkulationen var stoppet.
- Så man kunne ikke få hjertet i gang. - Ja.
- Og I erklærede ham død... - Kl. 20.52.
- Undskyld. - Du skal ikke undskylde.
Du må ikke bebrejde dig selv.
Du gjorde alt, præcis som jeg ville have gjort.
Du var mig derinde. Du var dygtig, og du gjorde alting rigtigt.
Men han... men han...
Men han døde alligevel.
Jeg havde mand og barn, og jeg arbejdede som kirurg. Jeg havde alt.
Men så ramlede alting sammen. Så blev jeg skilt.
Så fik jeg det bedre, og jeg fandt dig.
Og så kom skudepisoden.
Men nu er jeg endelig tilbage i kampen igen.
Og jeg har fået dig igen.
Jeg vil ikke ødelægge det.
Du er bange. Jeg er da også bange.
Kan vi ikke være bange i samme hjem?
Det er indviklet.
Det er enkelt at tage det lidt ad gangen. Stil en tandbørste hos mig.
I morgen er det strømper, en taske i weekenden...
Jeg har et barn. Jeg kan ikke bare flytte ind.
- Har du et barn? Hvordan skete det? - Det er ikke sjovt.
- Jeg har jo mødt ham. - Jeg skulle ikke have talt om det.
T-rex mod Megalosaurus. Hvem vinder?
Ingen anelse.
Ved du, hvem der ved det? Jeg ved det. Og Tuck ved det.
T-rex spiser altid Megalosaurus. Men Pteranodon...
- Ben... - Pteranodon kan flyve, så han vinder.
Tuck og jeg kan blive ved. Du keder dig efter et halvt minut.
Jeg er glad for Tuck.
Jeg er glad for dinosaurer og Transformers, og jeg er glad for dig.
Jeg vil have det hele.
Jeg ved, at jeg får Tuck med i købet. Det ved jeg godt.
Jeg ved, hvem du er.
Er det slut nu? Ingenting...?
Min tandbørste ligger i mit skab.
Vi tager det lidt ad gangen.
Hej med jer.
- Det gik fint i dag. - Du var helt tosset.
- Nej, jeg var tændt. - Sikkert.
- Folk følte, at jeg hjalp dem. - Gjorde de? Fint.
Jeg vil se til tvillingerne og tage hjem.
Starter du luftfugteren i Sofias værelse? Hun var lidt tør.
Giv hende det lyserøde tæppe, som hun elsker.
- Nej, hun... - Jo, det gør hun.
Og læg det oven på lagenet med den bløde side opad.
Det her er vigtigt! Det bløde skal være opad. Gør det på min måde.
- Ja, ja. Jeg var tosset. Hej, Mike. - Hej.
- Må jeg begynde herinde? - Ja, vi skulle lige til at gå.
Vi går hen til tvillingerne sammen.
Men jeg tænder selv luftfugteren.
Tænk, hvis vi kunne øve os på livet.
Så ville vi have tid til at prøve igen.
- Det var fantastisk. - Det er jo et universitetshospital.
Du var chef i 20 år, og du skal uddanne turnuslæger.
Ikke stjæle operationer. Det er ikke i orden. Det er unfair.
Jeg lærte dig noget i dag. Man skal ikke afstå fra en unik operation.
Ikke af nogen grund, heller ikke for en andens skyld. Aldrig.
Pas på, Karev. Måske lærer jeg dig også noget i morgen.
Så kunne vi øve os, indtil vi gjorde det rigtigt.
Jeg ville ønske, at du havde været med i dag.
Ville du? Det ville jeg også.
Undskyld, jeg hørte forkert. Det har været en lang dag.
Men desværre indebærer hver dag i livet en optræden.
Hun skal til genoptræning, men det er godt, at hun bevæger benene.
Må jeg være med herinde? Brandi, det er Andi.
Det er hende, der har sparket dig bagi hele livet.
- Må vi røre dem? - Ja da.
- Se dem. - De er smukke...
Se, de er perfekte.
Selv når vi kan nå at gentage ting, forberede os og øve...
- Du skal sove nu. - Gå lidt med hende.
Jeg er for træt til at gå.
- Filmede vi det i dag? - Ja. Hun ser større ud.
- Vokser du? - Hun ser faktisk større ud.
- Derek, Derek! - Hun går! Hvor er kameraet?
- Jeg kan ikke! - Hej, søde ven. Film det.
Jeg kan ikke...
Så er vi alligevel uforberedte, når de store øjeblikke kommer.
- Jeg fik det ikke. - Dygtig pige!